![](https://i0.wp.com/crodex.net/wp-content/uploads/2021/12/P1012641-1536x1152-1-1.jpg?resize=780%2C470&ssl=1)
Na opasnost življenja u društvu totalitarizma upozorio je prof. dr. don Josip Mužić na predstavljanju svoje nove knjige “Cjepivo: Da ili ne? Moralno rasuđivanje u doba korone” u župi Marije Majke Crkve 3. prosinca u Trnovčici u Zagrebu.
Dr. Mužić je zahvalio na velikom odazivu ljudi, „što pokazuje da nas nema malo. Ima nas puno više nego što govore. Dapače, većina smo. Iako to ne izgleda tako, sudeći po medijima što govore. U situaciji smo da argumenti kao da ne vrijede. Kao da je potrošena svaka volja za argumentima, za razgovorom i za sučeljavanjem. Ljudi silom inercije donose odluke od kojih zavisi puno toga: njihov život, život njihove obitelji i njihova budućnost. Kao da su ljudi otupjeli i to me najviše zabrinjava“ rekao je dr. Mužić.
Nametnuta šutnja u komunizmu
Uz potrebu sučeljavanja na razini argumenata i borbe za istinu, dr. Mužić smatra da je problem i „kako ljude ohrabriti da potpuno slobodno donose odluke, kao slobodni ljudi, da povrate svoje izgubljeno i ugroženo dostojanstvo“. Don Josip se prisjetio kako je u komunizmu s kolegama iz razreda bio primljen u omladince u njihovom 7. razredu. Sedmašima su tada podijelili omladinske knjižice.
Kada je potom sjeo na svoje mjesto u školskoj klupi, don Josip je ispod klupe rasparao tu knjižicu – to je bio njegov protest. „Niti sam to tražio, niti sam imao izbora. To mi je bilo nametnuto na silu. Znao sam da je to čista laž. Istina se stidljivo probijala putem neformalnih razgovora“ rekao je don Josip. Od djetinjstva mu je poznat obrazac nametnute šutnje ljudima, bila je ugrožena i egzistencija njegovih roditelja.
![Dr. Mužić: Plan je da se svakoga drži pod kontrolom, od početka do kraja njegovog života...
www.crodex.net](https://i0.wp.com/narod.hr/wp-content/uploads/2021/12/P1012739-1.jpg?resize=636%2C477&ssl=1)
„Sada smo u sličnoj situaciji – kako obraniti dostojanstvo čovjeka, prije svega, a onda vjernika. Papa Ivan Pavao II. govorio je o grešnim strukturama. Kad je tu sintagmu jednom prigodom preuzeo zagrebački kardinal Josip Bozanić, onda je to izazvalo veliku buru i imalo je političke implikacije.
Svjedoci smo da u našem društvu, u našoj državi, našem narodu, otpočetka, otkad smo dobili državu, imamo kontinuitet postojanja grešnih struktura koje su samo u međuvremenu ojačale, razgranale se i postale hobotnica koja nas sve guši. Aktualnost te stvarnosti nije prestala, dapače, nikad nije bila veća nego je sada. One postoje u našoj državi, postoje u drugim državama, postoje u svijetu. I o tome je govorio sv. Ivan Pavao II.“ istaknuo je dr. Mužić.
Organizirana zavjera moćnika protiv života
Naglasio je da je sv. Ivan Pavao II. u enciklici ‘Evanđelje života’ „otišao čak i korak dalje, pa je govorio da danas u svijetu postoji organizirana zavjera moćnika protiv života. Misli se u prvom redu života nerođenih, ali misli se i protiv života kao takvoga. Zato je taj Papa jasno govorio o kulturi smrti i o kulturi života. Poticao je da se ne bojimo i da se zalažemo za kulturu života.
Danas je, kako vidimo, život svih nas ugrožen – ne samo nerođenih i onih koji su na kraju svog života, ne samo bolesnih, nego i zdravih, djece i mladih, svih redom. Vidimo dokle je dovela politika popustljivosti, kompromisa, podilaženja – dovela je do toga da se sad nalazimo u situaciji gdje se teško vidi izlaz“ upozorio je dr. Mužić.
U trenutnom stanju društva dr. Mužić vidi situaciju koju je najavio umirovljeni papa Benedikt XVI., kad je govorio o diktaturi relativizma.
Diktatura postaje sve jača
„Ako maknemo ono relativizam, ostaje da je Papa govorio o diktaturi. Znači, već prije 10, 15 godina, govorio je da u svijetu postoji diktatura. I ta diktatura, vidimo, stvarno postoji.
Postaje sve jača. Mi danas svi riskiramo da postanemo dio velikog, totalitarnog društva, sličnog kakav postoji u Kini.
Kako je virus krenuo, navodno, iz Kine, tako, izgleda, postoji
nakana i tendencija da se kineski model društva preslika na sva naša društvena uređenja. Možemo zaboraviti demokraciju, monarhiju – možemo očekivati da će nadvladati kineski sistem, jer to je ono što se želi nametnuti. Znači, tu više nema nikakvog prostora za ljudske, vjerske i nacionalne slobode. Tu je nakana i cilj da se potpuno kontrolira pojedinca. Da se svakoga drži stalno pod kontrolom, od početka do kraja njegovog života“ upozorio je dr. Mužić.
Ideja kineskog modela kao globalnog modela
U tom kontekstu, opisao je kako je Katolička Crkva u Kini svedena na podzemnu Crkvu.
„Znači, djeluju u ilegali, a oni koji javno djeluju, službena kineska Crkva, ona je pod kontrolom Partije. Partija bira tko će biti biskup, biskup partijaš bira tko će biti svećenik – dakle, vjernici koji dolaze u tu službenu Crkvu u Kini, ona je zadužena za ateizaciju, i oni su praktički špijuni, kako mi kažemo, udbaši, koji denunciraju svoje vjernike ako se imalo odvaže ozbiljnije živjeti svoju vjeru.
Taj model hvale današnji pripadnici elite od Klausa Schwaba (izvršni predsjednik Svjetskog ekonomskog foruma) do DeBernardija, bivšeg talijanskog meštra Velike lože, koji otvoreno zagovaraju kako je kineski model najbolji, da to bude globalni model. U situaciji kad ova kriza služi samo kao povod da se stvori novi poredak, novo normalno, u toj situaciji mi vidimo da iz dana u dan kopne naše slobode, da ih je sve manje. Da je sve manje naših prava. I da nemamo izbora. Da smo pozvani na otpor i na borbu. Jer bez toga nemamo budućnosti.
Ako nam nije stalo do sebe, do vlastitog zdravlja, do vlastitog dostojanstva, moralo bi nam svima biti stalo do djece i mladih“ poručio je dr. Mužić. Izazov našeg vremena je „da smo svi mi sada u prilici da zaista posvjedočimo da smo ljudi, da smo kršćani i da smo vjernici. Zato je važno da budemo ponosni što živimo u ovom vremenu i da budemo radosni ako nas Gospodin nađe dostojnima da nešto pretrpimo za njega, za Njegovo Ime, tj., u ovom slučaju, da pretrpimo za istinu, pisanu malim i velikim slovom, da pretrpimo za dobro, da pretrpimo za slobodu.
Trebamo se žrtvovati da bi se situacija promijenila
To je neminovno, ako želimo da se situacija promijeni – svatko od nas mora dati svoj doprinos, mora podložiti leđa, mora se žrtvovati na neki način, da bi se situacija promijenila. Zato je na nama velika odgovornost kakva će biti budućnost, što će donijeti ovo što se događa.
Hoće li ove boli biti porođajne boli da će se roditi bolji svijet ili ćemo uroniti i potopiti se, potonuti u jednu potpunu diktaturu. Ljudski gledano, ispada da mi nemamo nikakve šanse. Iako smo još većina u Hrvatskoj, ali ta se većina smanjuje, jer pod raznim pritiscima ljudi popuštaju, prave kompromise i prestaju se boriti. Jednom kad prime pripravak, priklone se službenom narativu i kao da su se predali. Neki se otrijezne, vide da to nije rješenje, pa počnu razmišljati, počnu ponovno odlučivati.